BOIG PER TU
L'un per un dels Goya
![Dani Rovira, presentador de la gala.](https://imagenes.segre.com/files/image_large/uploads/2023/09/06/64f844f21bab2.jpeg)
Dani Rovira, presentador de la gala.
La gala. Llarga. Per moments brillant i per altres, sense ritme.
La catifa roja. Desmanegada. Tanta càmera i pantalla partida va acabar cansat l’espectador.
Dani Rovira. Decreixent. Va començar accelerat i va acabar una mica perdut. Els gags van ser irregulars –molt bo el d’Agustín Almodóvar i desafortunat el de posar-se talons per reivindicar el paper femení en el cine–.
Premiats. Previsibles. Massa correctes i amb agraïments llargs. A excepció de l’espontaneïtat d’Anna Castillo, actriu revelació, i l’emoció reivindicativa de Sílvia Pérez Cruz, millor cançó.
Música. Alternativa. Bé el tema de l’orquestra a l’escenari i prescindible la cançó final de Manuela Vellés i Adrián Lastra.
Ana Belén. Sobreactuada. Tediós i massa elaborat el parlament al rebre el Goya d’Honor.
Yvonne Blake. Breu. Tot un detall malgrat el seu deficient castellà.
Convidats. Esforçats. Els guionistes no van deixar que es lluissin a l’escenari.